Fald-faldera, dum-dideli tra-lalala-la...
den lille hyttesanger synger så glad.
Liljerne skønne udfolder hvert blad.
Hele vor jord springer ud i fuldt flor.
Det er en herlig vidunderlig vår.
Den lillebitte alf
Alle de små egern kan synge vor sang.
De nynner løs med den skønneste klang.
Våren er her og vor sang springer ud.
Det er en herlig vidunderlig vår.
I vor skov leger vi det er ren terap...
Jeg beklager, men det er altså ikke den film, du skal se.
Den film, du skal se, er uhyre ubehagelig.
Hvis du vil se en film om en glad lille alf -
- så er der stadig pladser i salen ved siden af.
Men hvis du kan lide historier om kloge -
- og flotte forældreløse børn -
- mistænkelige brande, kødædende blodigler -
- italiensk mad og hemmelige organisationer, så bliv siddende -
- mens jeg gennemgår hvert og et af Baudelaire-børnenes triste skridt.
Jeg hedder Lemony Snicket -
- og det er min tunge pligt at nedfælde denne fortælling.
Violet Baudelaire, den ældste -
- var en af de dygtigste 14-årige opfindere i verden.
Enhver, der kendte Violet, vidste, at hun opfandt noget -
- når hendes lange hår var sat op med et hårbånd.
I en verden, hvor det flød med diverse kasserede genstande -
- vidste Violet, at der altid var noget.
Noget, hun kunne drage nytte af i en hvilken som helst situation.
Og ingen var bedre til at afprøve opfindelserne end hendes bror.
Klaus Baudelaire, det mellemste barn, elskede bøger.
Eller rettere... de ting, han lærte i bøger.
Forældrene havde et kolossalt bibliotek i deres palæ.
Et lokale med tusindvis af bøger om alt mellem himmel og jord.
Og det bedste Klaus vidste, var at bruge en eftermiddag -
- på at fylde sit hoved med deres indhold.
Og han kunne huske hvert et ord.
Sunny, den yngste, havde en anderledes interesse.
Hun yndede at bide i ting og havde fire skarpe tænder.
Det var de færreste ting, Sunny ikke satte tænderne i.
Sunny var i en alder, hvor man mest taler med uforståelige lyde.
For eksempel:
Hvilket nok betød: Se den mærkelige skikkelse, der kommer ud af tågen.
Eller måske: Hvorfor trasker en bankmand som mr. Poe gennem sandet -
- for at finde os nede ved stranden?
Børnlille... Jeg må desværre fortælle jer, at der er sket noget meget tragisk.
Det gør mig umådelig ondt, men jeres forældre er omkommet i en brand, -
- der har fortæret jeres hjem.
Hvis du har prøvet at miste en, der står dig nær -
- så ved du, hvordan det er. Og hvis du ikke har -
- så kan du ikke forestille dig det.
Ingen kender den egentlige årsag til Baudelaire-branden.
Mine kolleger og jeg har gransket sagen.
Men vi har kun opdaget, at branden blev startet langvejsfra -
- ved hjælp af en brydning af lyset.
Og i løbet af et øjeblik stod hele palæet i lys lue.
Og lige så mystisk som branden var opstået -
- begyndte andre mysterier at udfolde sig for øjnene af dem.
Enhver familie har sine hemmeligheder... uåbnede døre.
Men som Klaus nu indså -
- ville den mindste opdagelse fylde hans hoved med spørgsmål.
Hvad var det for en kikkert, der lå i hans fars skrivebord?
Ville han finde andre hemmeligheder om forældrenes liv?
Han frygtede, at disse spørgsmål aldrig ville blive besvaret.
Og med et var Baudelaire-børnene de forældreløse Baudelaire-børn.
Jeg prøvede at advare dig.
Nu har du chancen for at gå ud af biografen, -
- stuen eller flyet, hvor denne film bliver vist.
Du kan stadig nå at se filmen om den glade lille alf.
Ja... Følg med mig.
Som bestyrer for Ran og Raps og eksekutor for jeres forældres bo -
- er det min pligt at forvalte jeres formue, til I bliver gamle nok -
- og at anbringe jer hos jeres nærmeste slægtning.
Så jeg kører jer hen til jeres kære Grev Olaf -
- som har bopæl lige her i byen blot 37 gader herfra.
Det er ikke det, "nærmeste" betyder.
- Vi kender ikke Grev Olaf. - Visse vasse!
Han er jeres grand-grand-fætters onkel -
- eller jeres onkels grand-grand-fætter.
Han er da en skør fætter.
Og han er skuespiller. Er det ikke alle tiders?
I kan prise jer lykkelige.
Et sådant storsind er en sjældenhed for en i hans erhverv.
Så er vi fremme ved jeres nye hjem.
Er det ikke dejligt, børn?
Hej med jer. I må være Baudelaire-børnene.
Jeg er ked af at høre om ulykken, men glad for, at I skal bo her.
Velkommen. Dommer Strauss fra højesteret.
Jeg hedder Violet, og det er min bror, Klaus, og min søster, Sunny.
Poe, Ran og Raps.
Goddag.
- Hvor har De et smukt hus. - Tak.
I skal bare komme og besøge mig når som helst.
- Besøge? - Bor du ikke sammen med Grev Olaf?
Med Grev Olaf? Nej!
Nej nej, da. Han er... min genbo.
Lad os sove udenfor.
Træng ind!
Vi har ikke hele dagen. Ind med jer.
Halløj med jer.
Jeg er jeres højtelskede Grev Olaf.
Velkommen til mit pragtfulde hjem.
Må I finde trøst i den velsignende varme fra dets...
...lodne dun.
Eller som grækerne i oldtiden ville sige:
Forældreløsis... boligtittis... et eller andet...
Musikken bygges op i et crescendo.
Ender på højre fod, og så en Bob Fosse!
Det var ikke lige det, jeg havde tænkt mig, men I ved, hvor jeg vil hen.
Min kære...
VIOLET, KLAUS, ET ELLER ANDET
Violet.
Davs.
Og det må være Klaus.
Unge Klaus.
Din venstre side tager sig bedst ud.
Og...
Hvad er det?
Jeg hedder Sunny.
Undskyld. Jeg taler ikke abesprog.
Banan.
Jeg er ikke nogen abe.
Sunny er vores søster.
Jeg synes, I hænger med hovedet.
Hvorfor er I så triste?
Vores forældre er lige døde. Nå ja. Hvor forfærdeligt.
Vent. Lad mig prøve igen.
Gentag replikken. Lad det gå lidt tjep.
Vores forældre er lige... døde.
Åh ja!
Sådan en nar.
Mr. Poe...
Jeg vil tage mig af disse børn -
- som om de rent faktisk var velkomne.
Og skønt De ville kalde det en byrde, et offer -
- så tager De fejl og skulle skamme Dem!
Blot tanken!
Nå. Hvor skriver jeg under på formue... børnene?
De bliver ikke officiel værge indtil efter retsmødet på torsdag.
Og hvad skal jeg stille op med dem i mellemtiden?
Hvabehar?
Jeg mener bare... Træner De?
De ser godt ud. Kernesund.
Jeg må hellere komme tilbage til banken.
Kan De ikke blive og fugte halsen?
Et glas portvin? Pulverkaffe?
- Jeg kan vel godt... - En anden gang.
Børnlille, hvis der er noget, så ring...
Vi klarer os.
Nogen spørgsmål...
Jeg ved godt, at min ydmyge bolig ikke er lige så fin -
- som Baudelaire-palæet.
Men snart kommer jeg til penge -
- og jeg tror, huset bliver...
...ganske nydeligt, når det er færdigt.
Skal vi se os omkring?
Det er stuen.
Køkkenet. Jeg ved godt, hvad I tænker.
Det trænger til en kærlig hånd.
I er vel vaccineret mod stivkrampe? Polio, kopper, tyfus, malaria.
Dette er festivitas-lokalet.
Loftet kan hurtigt gøres i tiptop stand. Du har ikke højdeskræk, vel?
Forestil dig det! En abe med højdeskræk!
Mit teater. Denne vej.
Hvad er der deroppe?
Tårnet.
Der må I aldrig gå op.
Under nogen omstændigheder.
Her skal I sove, hvis I får tid. Godnat.
Jamen solen er stadig oppe.
Måske har du ikke bemærket det, men det første indtryk -
- er tit helt forkert.
Da Sunny blev født, kunne Klaus for eksempel slet ikke lide hende.
Men da hun var seks uger gammel, var de pot og pande.
Det betyder, at de kunne lege "hent og bid" i timevis.
Men hvad Grev Olaf angik...
Unger!
...så holdt det stik.
Hver morgen tvang Grev Olaf Baudelaire-børnene -
- til at udføre en lang række grusomme opgaver.
Og så listede han sig op i sit mystiske tårnværelse.
Og skønt deres situation tegnede meget ulykkelig...
...ville den blot blive værre.
Og så opdagede jeg, at de listige piger havde stjålet min nyre.
Forestil jer, hvor forbløffet jeg blev.
Unger, det er min trup af skuespillere.
- Trup, det er de forældreløse unger. - De ser ikke rige ud.
Hvor er de dog grimme.
Hvorfor er I ikke ude i køkkenet og tilberede vores middag?
Middag?
Det er et andet ord for aftensmad.
På bagsiden. Vend det om.
Vi spiser i spisestuen klokken otte. Og vi vil have ro, når vi øver.
Jamen vi har aldrig før lavet mad.
- Den er halv otte. - Klokken otte!
Så bliver det pasta.
Lad os få fordelt rollerne.
Godt. Hvem skal spille -
- den flotteste greve i hele verden?
- Vil De gøre det? - Så lad gå da.
"Pasta Puttanesca". Det betyder "meget få ingredienser" på italiensk.
Sunny, bider du lige den op?
Det klarer jeg.
- Vi skal bruge en gryde. - Der er ikke nogen.
- Og en si. - Der er ikke nogen.
Tak.
Det var så lidt.
Og en kasserolle.
Dette stykke kalder jeg "Den elektriske stol".
I må vist hellere skrue lidt op.
Er der nogen derude?!
- En si. Genialt. - Sunny, hvad med den gryde?
Værsgo.
Sunny... Det er ikke nogen gryde.
- Det er en spytteskål. - Vil det sige?
Vi skyller den to gange.
Nå?
- Det er virkelig lækkert. - Hvad med tiden?
Lad os gå tilbage til forhistorisk tid -
- da dinosaurerne var Jordens herskere.
Baudelaire-børnene bedes gå til service-skranken.
- Hvad vil I? - Middagen er serveret.
- Puttanesca. - Hvad var det, du kaldte mig?
Det er pasta. Pasta Puttanesca.
- Hvor er oksestegen? - Oksestegen?
Ja, oksestegen.
Det er den svenske betegnelse for en okse, der er stegt.
Jamen du sagde ikke, du ville have oksesteg.
Det er en stor verden -
- fuld af desperate forældreløse børn -
- som ville svømme over et hav af tegnestifter -
- for blot at blive strejfet af mine bedrifters lange skygge.
Men jeg er ligeglad med dem.
Jeg har valgt at åbne mit hjerte -
- for jer to vidunderlige børn -
- og jeres hæslige abekat.
I skal blot gøre alt, hvad der falder mig ind -
- mens jeg nyder den formue, jeres forældre har efterladt.
- Nej. - Din lille...
Skrid, papegøjefjæs!
Jeg bider højere oppe.
Hold så op! e
Du er bindegal.
Nu er det på tide, at I børn lærer at opføre jer ordentligt.
Sæt hende ned!
Dit uhyre!
I så det alle sammen. Drengen gled.
Du får ingenting, før Violet er 18.
Nå, så det gør jeg ikke?
- Ifølge hvem? - Loven. Slå det op.
Vi ringer til mr. Poe omgående.
Gør I dét?
Jeg er meget skuffet over jer.
Hvor kom vi fra?
- Er alt i orden? - Nej.
Klaus, hvad laver du?
- Jeg tager af sted. - Hvorhen?
Hjem.
Det her er vores hjem nu.
Det er ikke noget hjem. Et hjem er der, hvor ens forældre lægger en i seng.
Hvor de lærer en at cykle eller bliver rørstrømske på ens første skoledag.
Det her er ikke noget hjem.
- Hvordan kunne de gøre det? - De er bare onde.
Ikke dem. Mor og far.
- Klaus! - Du tænker det også.
Hvordan kunne de? Havde de slet ingen plan for os?
Det havde de måske.
Ja, det ser sandelig sådan ud.
Kan du huske dengang, mor og far rejste til Europa?
Vi troede, de havde forladt os, fordi de ikke engang skrev.
Men deres lange brev var gået tabt i posten.
Kan du huske, hvor skidt vi fik det over at have været vrede på dem?
- Det her er præcis det samme. - Nej, det er ej.
Hvorfor ikke?
Fordi de ikke er i Europa. De kommer ikke tilbage.
Tror du nogensinde, vi finder noget, der virker som et hjem?
Fristed... Her betyder ordet -
- et lille, trygt sted i en barsk verden.
Som en oase i en umådelig ørken eller en ø i et stormfuldt hav.
Baudelaire-børnene hyggede sig om aftenerne i deres fristed.
Men de vidste, at den foruroligende verden var lige udenfor.
En verden, som desværre kan beskrives med to dystre ord.
Forældremyndighed bevilliget.
Værgemål
Tak, høje ret. Det har været en fornøjelse.
Børnlille... Jeg har tygget lidt på vores situation -
- og jeg har indset, at jeg har været en kende forbeholden.
- Det vil i dette tilfælde betyde... - Rendyrket ond?
Hård, men retfærdig.
Men nu kan jeg råde bod på det.
Jeg kan være alle tiders far.
Jeg har det. Lad os stoppe og få lidt lækkert.
Sodavand, sodavand, banan.
Rend og hop.
Den ordner jeg.
Violet... hvor blev låsene af?
ARVERET OG NATIONALRET
Goddag. Jeg er ude og køre en uskyldig tur -
- med mine børn som jeg elsker.
Går det ur rigtigt?
Hvad er det?
Jeg tror, det er en tidsplan.
Kiwi-vandmelon-surprise! Min yndlingsvariant.
Kom ud!
- Han har taget nøglerne! - Tryk på alt.
Grev Olaf? Det er Poe.
Jeg ringer angående arvespørgsmålet.
- Mr. Poe, gudskelov! - Hvem er det?
Violet. Vi sidder i Grev Olafs bil!
Goddag, Violet. Hvor er Grev Olaf?
- Han er her ikke. - Kører I bilen alene?
Nej. Den holder på skinnerne, og toget kommer nu.
Undskyld. Jeg kan intet høre. Jeg kører ved siden af et tog!
Vi bliver påkørt af et tog!
Jeg kan ikke høre noget for toget. Jeg ringer fra banken. Farvel!
Klaus... Du har læst om tog. Hvad gør vi?
Skiftesporet.
Dér!
Det er for langt væk.
Vi må kunne få fat med noget.
- Der er ikke noget. - Der er altid noget.
Sunny, bid hovedet af den alf.
Med glæde.
Træk den ind igen.
- Violet. - Ja ja.
Jeg vil ikke skynde på dig.
- Godt ramt. - Tak. Træk!
Kæreste mr. Poe, kan vi ikke drøfte det på fornuftig vis?
Beklager. At lade et lille barn køre bilen gør gode forældre ikke.
- Han prøvede at slå os ihjel. - Så så. Bilen var end ikke sat i gear.
Må jeg få... et lille øjeblik alene med børnene?
Farvel, børnlille. Det har været sjovt.
Jeg skal nok finde jer, uanset hvor I rejser hen, og hvad I gør!
I er bare så døde!
Tag dem, mr. Poe...
...før jeg bryder helt sammen.
At overliste en talentløs skurk virker måske let for tre opfindsomme børn.
Men Baudelaire-børnene nød sejren, da de kørte mod deres nye hjem.
Hvad der ventede, vidste de ikke, -
- men de havde en varsom tro på, at deres næste værge -
- var bedre end den sidste.
Eller i det mindste ikke ville prøve at køre dem over med et tog.
Ved De, hvilken slags videnskabsmand han er?
Nej. Jeg har haft alt for travlt med at arrangere det hele til at småsludre.
Goddag.
Du milde skaber!
Nu har jeg set det med! Du må være Violet!
Kan du huske mig? Det kan du nok ikke. Du var kun et lille barn.
Og Klaus. Vi har aldrig mødt hinanden. Goddag.
Sikke et fast håndtryk. Som en burmesisk pyton.
Og Sunny, lille Sunny. Du ligner din kære mor på en prik.
Mange tak, mr. Poe. Nu skal jeg ordne resten.
- Jeg må hellere komme med indenfor. - Ja, naturligvis.
De kan hjælpe med at pille bændelorm ud af viskos-kvælerslangen.
Børnlille, hvis der er noget, kan I ringe eller faxe.
Farvel.
Der fik vi ham væk, ikke sandt?
Kom ind. Vi har travlt. Vi skal pakke.
Pakke?
- Sagde De pakke? - Ja. Vi skal pakke alt grejet.
Og det fornødne såsom tøj... Og vi skal mærke slangerne, der skal med.
Hvorhen?
Fik jeg sagt, vi skal til Peru?
Jo! Vi rejser i morgen tidlig.
Er det ikke spændende? Terrarie-værelset ligger herinde.
Velkommen til min ydmyge bolig.
Ved I noget som helst om slanger?
Kun det, jeg har læst.
Nej, ikke særlig meget.
Vi har nok et par stykker, som ikke er beskrevet i nogen bøger.
Jeg lægger den store fyr i seng, så I kan møde nogle af mine venner.
Herhenne...
- Det er den tvehovedede kobra. - Bravo!
- Er det en han eller en hun? - Aner det ikke. Jeg har ikke spurgt.
Og her har vi den tibetanske treøjede tudse.
Han messer hele tiden.
Og nu, børnlille, skal I se min seneste opfindelse.
Jeg fandt ham i Tanzania. Den utrolige dræberhugorm.
Min assistent, Gustav, og jeg er måske de eneste, som har set ham.
Undskyld. Båndet har sat sig fast.
Jeg skal lige rette på det.
Sådan. Nå... Hvor kom jeg fra?
Nå jo. Den utrolige dræberhugorms angreb.
Bare rolig, lille skat. Der sker ikke noget.
Den kunne aldrig finde på at gøre dig noget.
Kunne dræberhugormen ikke gøre hende noget?
Nej nej...
Det er en stor kælepotte.
Et af de mindst farlige og venligste væsener i dyreriget.
Navnet er misvisende. Jeg kaldte ham det kun for at drille stivstikkerne -
- nede i Herpetologisk Selskab.
Onkel Monty, hvorfor skal vi til Peru?
I morges tænkte jeg: "Hvordan skal vi komme ud af byen sammen?"
Så tænkte jeg: "Peru!" Der er slanger i Peru, ikke?
Jamen hvorfor skal vi ud af byen?
Violet, vidste du, at slanger er mere bange for dig, end du er for dem?
Det gør de færreste.
Når slangen bliver truet, fortrækker den til et sted -
- som er stille, sikkert og afsidesliggende.
Et fristed, hvor den føler sig i sikkerhed.
Derfor skal vi til Peru.
- Sådan en kikkert lå der i min fars... - Vi kan småsludre senere.
Men nu har jeg brug for en opfinder -
- en læsehest og en med bid i.
Kender I nogen?
Mine tænder er til tjeneste.
Petunia, hvad er det, jeg har sagt?
Hun tror, jeg er et træ.
Den sang kender jeg vist. Jeg tror, vores forældre spillede den for os.
Det gjorde de. Og det gjorde jeg også for mine børn.
- Har du haft børn? - Ja.
Og en kone og et hjem.
- Indtil branden. - En brand?
Jeg ved måske bedre end nogen, hvad I gennemgår.
Men det skal nok gå.
Vi skal være sammen med folk, som forstår os og er som os.
Folk, som værdsætter enestående børn, der kan læse og opfinde og...
...bide i ting.
Onkel Monty, hvorfor gør du det her for os?
Er det ikke det, ens familie skal gøre?
"Og så rejste Baudelaire-børnene til Peru -"
"- og drog på eventyr med deres rare og pragtfulde nye værge."
"Slut."
Disse ord ville jeg så inderligt gerne skrive.
Jeg ville give hvad som helst for at sige, at historien slutter her.
Men jeg skal desværre ikke skrive lykkelige, usande slutninger -
- men berette det faktiske forløb i de stakkels Baudelaire-børns liv.
Og skønt det smerter mig, -
- må jeg tilstå at deres trængsler først lige var begyndt.
Og de begyndte med to toner.
Halløj.
Jeg skulle tale med doktor Montgomery Montgomery.
Jeg hedder Stephano.
Jeg er italiener og jeg skal bistå ham med forskningen efter bedste evne.
Desuden skal jeg lette arbejdet for ham og observere...
Grev Olaf.
Hvad får dig dog til at sige sådan noget?
Jeg har aldrig mødt nogen Grev Olaf men hvis jeg havde, -
- ville hans udseende og stemme nok være helt anderledes.
Du er Olaf, og du kommer ikke ind.
Måske skulle I tage jeres teori op til fornyet overvejelse.
Det er derfor, man aldrig må løbe rundt med en af dem her, børnlille.
Kloge ord, mr. Stephano.
De greb mig i at lære fra mig.
Tak, fordi De kunne komme med så kort varsel.
Det manglede skam bare.
Min chefassistent, Gustav, blev syg og ringede for under en time siden.
Han ville ønske, han kunne være her.
Det var fantastisk, at du kunne.
Jeg er en stor beundrer, hvis jeg må være så fri at henrykkes.
De har i den grad påvirket min forskning -
- ved Monterey Bay Aquarium...
...af havslangen.
- Meget iltert dyr. - Måske skulle vi...
Jeg er blevet bidt 43... 700 gange.
Mest i ansigtet. Meget af det er blevet rekonstrueret.
Men de har gjort det flot, selv om mit overskæg sidder en kende på sned.
Den kan du da ikke hoppe på.
Mon jeg kan få børnene til at hjælpe mig med kufferterne?
Min venstre side er neurologisk hæmmet.
- Naturligvis. Børnlille. - Onkel Monty...
Lad os nu ikke være grove over for vores gæst. Kom så af sted.
- Hvad er han ude på? - Det ved jeg ikke.
Tidspunktet er aldrig belejligt, når en berygtet skurk kommer.
Men Olafs tidspunkt at komme på -
- netop som de var ved at nå ind til dr. Montgomerys hemmelighed -
- var næsten mere, end Klaus kunne bære.
Violet, hør nu her.
Montys kikkert. Der lå en magen til i fars skrivebord.
- Klaus, det er bare et tilfælde. - Nej. Der er en årsag til alt.
Børnene skal hjælpe med forskningen i Peru.
- Har De erfaring med børn? - Børn er ganske fremmede for mig.
Jeg har aldrig været et af slagsen. De er en vigtig del af økosystemet.
Vi får aldrig lov til at være alene med Monty.
- Vi må give ham en besked. - Overlad det til mig.
Jeg fodrede murænen -
- og så blev jeg selvfølgelig overmodig.
Mere skal der ikke til. En gang er nok.
Kun en gang. Jeg havde den røgede sild i munden til den.
Et hold fra National Geographic var der og filmede det hele.
Mange ved ikke det her om murænen -
- men man tror ikke, den kan være særlig stærk.
Den besidder en vis styrke -
- men hvordan kan den trække en mands ansigt ind i en grotte?
Nå, men altså... Dykkersyge og plastiske operationer...
Men ja. Jeg har ladet mig fortælle, at Peru er et herligt sted.
Strandene, menneskene.
Den lemfældige værgemålslov.
BEDRAGER
Den lemfældige værgemålslov?
Sagde jeg det?
Forbistrede nervegift.
Stephano, du har et mageløst talent for at fortælle historier.
- Ikke sandt, børn? - Jo.
Kunne du ikke tænke dig at malke Petunia for mig?
Petunia? Malke?
Jo, ser du... Det, jeg... Må jeg lige?
Ja, naturligvis. Lad mig prøve.
De kaldte mig "Jens Hansen" på malkelaboratoriet -
- fordi jeg malkede dagen lang.
Men de små yvere er svære at finde.
Nå, men tag du bare den her -
- og gå i gang uden mig.
Jeg har vist ikke fået malkegrejet med. Jeg ser lige efter.
Kigger han stadig?
Ja.
Lad, som om du taler med Klaus.
Jeg fik jeres besked. Bare rolig. Jeg ved det godt.
- Gør du? - Ja.
En muræne spiser ikke røgede sild. De er alt for salte.
Så I, hvordan han kiggede i min taske med eksotisk slangegift?
- I havde ret. Stephano er en bedrager. - Ja.
Han er Herpetologisk Selskabs spion. Han vil stjæle dræberhugormen.
Nej. Onkel Monty...
Pokkers. Du er færdig. Jeg havde glædet mig til at malke.
Skal I børn ikke i seng?
Jo. Vi skal tidligt op.
Af sted med jer.
Godnat.
Og hvis I bliver rastløse i nattens løb -
- så ligger jeg lige nede ad gangen, og jeg sover meget let.
Jeg sover faktisk stort set ikke.
Har du et gangpas?
Det tænkte jeg nok.
Petunia, jeg kommer til at savne dig.
Du er sådan en sød pige, ikke?
Sådan en smuk pige. Det er du. Ja, du er.
Ja, det er du.
Det er en mærkværdig oplevelse at miste en, man elsker.
Onkel Monty?
Det er som at gå op til sit soveværelse i mørket -
- og tro, der er et trin mere, end der er.
Ens fod falder gennem luften -
- og i et svimlende øjeblik rammer en dyster forbløffelse én.
Onkel Monty?
Børnene begræd ikke kun deres onkel...
...men også det inderlige håb om at have fundet et hjem igen.
Et håb, der takket være en nedrig skuespiller -
- langsomt var ved at smuldre.
Jeg føler på sin vis, det er min skyld.
Jeg skulle have fortalt ham at dræberhugormen -
- er den farligste slange i økosystemet.
Jeg ved, hvad jeg taler om. Det var mig, der opdagede den.
- Hvad gjorde du?! - Hr. kriminalassistent.
Døren til det store bur står åben. Der er ingen slange og en død mand.
Jeg forstår ikke, jeg blev kaldt ud til det her.
Det er et slangebid. Det er der ingen tvivl om.
Ingen tvivl. Tak, doktor.
Dræberhugormen kan umuligt have slået ham ihjel.
Det er et af de mindst farlige og venligste dyr i verden.
- Må jeg stryge rapporten? - Det er vist bedst.
Børnene har været gennem en stor omvæltning.
Jeg ved ikke, om det er smart overhovedet at ændre deres planer.
Vi skulle til Peru i morgen -
- og billetterne kan ikke refunderes. Doktor, hvad mener De om det?
De kan få det her ud af systemet.
Tak, doktor.
Nu skal jeg ordne det her.
Vidner har fortalt mig følgende om den mindste Baudelaires plan:
Tapre Sunny startede her og nærmede sig dræberhugormen -
- med fast beslutsomhed.
Det er Grev Olaf, og lægen er hans sammensvorne.
Han prøvede at myrde os med et tog.
- Hvor skulle han få et tog fra? - Hvor skulle jeg få et tog fra?
Nu holder I op!
Mr. Stephano ligner ingenlunde Grev Olaf.
Hvem er den umådelig flotte Grev Olaf, de hele tiden taler om?
Det er deres forhenværende værge, som begik en fejltagelse.
Hvad med tatoveringen? Olaf havde tatoveret et øje på anklen.
Alt for børnene...
Voilà! Ren og pæn!
Han er skuespiller. Han har dækket den med sminke.
Doktor, vil De hjælpe mig med at følge disse unge børn ud til bilen?
Nej, mr. Poe!
En ting er vidnerne enige om.
Den efterfølgende lyd var så skrækindjagende, så overraskende -
- at den piner dem den dag i dag.
Det var da pokkers. Jeg var bare så glad for den her rolle.
Bare rolig, børnlille. Myndighederne har sat jagten ind på mr. Stephano...
Både på hans skaldede pande og hans nøgne ankel.
Den italienske djævel.
De var stadig i kløerne på en håbløs bankmand -
- men de glædede sig over at have afsløret Grev Olaf -
- mens de strøg hen over Tårepersersøens iskolde overflade.
Men Klaus var aldrig nogensinde overfladisk.
Han vidste, der stak noget under -
- skønt han kun havde en kikkert -
- oplysningerne om endnu en grusom brand og to ord på en lap papir.
- Tante Josephine? - Jeg har aldrig hørt om hende.
Er det ikke mystisk, at ingen af vores slægtninge er i familie med os?
Tante Josephine?
Baudelaire-børn...
- Er det jer? - Ja
Godt. Kom ind. Orkanen Herman er på vej.
Åh, Violet. Hvor er du yndig!
Skynd jer ind.
- Hvad er der? - Ikke så hurtigt.
I risikerer at snuble over måtten -
- og få hugget hovedet af.
Så skynd jer, men skynd jer ikke for meget.
Undskyld, her er så koldt.
Sommetider bliver her så koldt, at jeg ikke kan holde det ud.
Skal jeg skrue op for varmeapparatet?
Det gør jeg aldrig. Jeg er bange for, at det eksploderer.
Børnlille, jeg må bede jer om at undlade at bruge dørhåndtagene.
Bare giv døren et skub. Så går den op.
Hvorfor det?
Jeg er bange for, at håndtaget splintres i en million stykker -
- og at jeg får en splint i øjnene.
Hun har vist været i Gakkøbing.
"Delmo" er ikke noget ord.
Jeg bliver vist nødt til at lære hende at tale engelsk.
Grammatik er livets salt, ikke sandt?
Jo.
Hun er Gakkøbings borgmester.
- Perfekt. Dejlig, varm suppe. - Det er faktisk kold agurkesuppe.
Jeg laver aldrig varm mad af frygt for, at der går ild i komfuret.
- Hvor er din bror? - Ude i køkkenet.
- Klaus! Hvad laver du? - Servietter?
De ligger her.
Gå væk fra køleskabet. Hvis det vælter, bliver du mast.
Vil I se nogle billeder?
Pas på. Papiret kan skære.
Er det Ike?
Var han ikke flot?
Nej, hvor har du lavet meget, tante Josephine.
Har du været løvetæmmerske?
Jeg var ganske eventyrlysten, da Ike var i live.
Onkel Monty? Kendte du onkel Monty?
Det er ikke noget godt billede af mig.
Vent...
- Er det vores forældre? - Var det en form for klub?
Hvorfor har I alle sammen den kikkert?
Jeg synes ikke, jeg er særlig pæn på det billede!
Døde Ike i en brand?
Nej nej nej. Fjollehoved. Nej.
Han blev ædt af blodigler.
Kom. Så skal I se.
Pas på lysekronen. Hvis den falder ned, spidder den jer.
Ike og jeg udforskede hver en bugt og vig i Tårepersersøen -
- lige fra Hæslighavn -
- og helt over til Gysergrotten langt derovre.
Og ved den klippe angreb blodiglerne.
Iglerne i søen har seks rækker skarpe tænder og en skarp næse.
De er blinde, men de kan lugte mad på et menneske på miles afstand -
- og hvis de får færten af mad, stimler de sammen.
Jeg sagde det: "Ike, du skal vente en time efter maden, før du går i vandet."
Men...
...han ventede kun i tre kvarter...
...og...
Undskyld, børn.
Klaus!
Det område er privat. Det var Ikes værelse.
Gud, hvor jeg dog hader det her sted.
Tante Josephine, har du nogensinde overvejet at flytte?
Hvis du kom væk fra Tårepersersøen, fik du det måske bedre.
Jeg kunne aldrig...
...aldrig nogensinde sælge det her hus.
Jeg er bange for ejendomsmæglere.
Der er to former for frygt.
Den rationelle og den irrationelle.
At være bange for ejendomsmæglere er en irrationel frygt.
Forstyrrer vi?
Vi må få hende ud.
Pas på de avocadoer. Vi kan få stenen galt i halsen.
Og pas på, at den vogn ikke pludselig kører os over.
Der sker ikke noget.
Herre jemini i Jehovas skude!
- Er det pest?! - Næ nej. Det var min skyld.
Jeg er meget ked af, at jeg sådan stødte ind i din søster.
- Tante Josephine, det er... - Sikke to skønheder.
Især dig.
Tante Josephine...
- Men lad mig præsentere mig selv. - Nej, lad Klaus og jeg gøre det.
Klaus og mig!
- Det er lige meget. Det... - Hvad?
Er du bindegal? Måske er det gale ord fra en garvet fisker -
- men grammatik er det vigtigste for mig i denne verden.
Er det?
Er hun desperat?
Det er hele molevitten.
Hele baduljen! Hvis grammatikken ikke er i orden -
- ville hele skydeteltet ryge lige i kogekedlen.
De forstår så sandelig at bruge en vending.
Jeg kan også bruge drejninger og rulninger.
Men det er helt og holdent Deres afgørelse.
Kaptajn Humbug... til tjeneste.
Han lyver. Det er Grev Olaf.
Den grusomme mand, I advarede mig imod?
- Hvem? Hvor? - Han står lige der.
Hvor er han?
Jeg skal give ham nogle drøje karatehug, sønnike.
Kaptajn Humbug er Grev Olaf.
Jeg vil ikke gennem det her igen.
Dræber-unger!
Klaus dog! Hvorfor gjorde du det mod den stakkels mand?
Det er jeg ked af.
Det kommer til at værke i morgen tidlig.
Men det gør nu ikke noget.
Han er knap nok vokset ud af sine smækbukser.
Jeg er blevet udsat for den slags, siden iglerne gnavede mit ben af.
Hvorfor ventede jeg ikke en time med at gå i vandet? Hvorfor?
- Iglerne tog også min mand. - Hold da op.
Det er rigtigt.
De forbaskede blodigler har dømt mig til et hinkeliv.
Jeg får de gode parkeringspladser -
- men hvem kan elske en mand med ét ben og et fjæs som en hønserøv?
Jeg er så ensom som en måge på en sten, tøs.
Kaptajn Humbug!
Har De lyst til at komme til middag i aften?
- Nej! - Jeg ved nu ikke.
Jeg ridser bare gulvet med min træstump.
Jeg lægger aviser ud.
Børnene laver en pragtfuld Puttanesca til middag.
Det spiste jeg, lige før de tog mit ben!
Ih du godeste! Jeg følger kaptajn Humbug hjem.
Bliv her og køb ind til et helt Puttanesca-frit måltid.
- Jamen... - "Jamen" er ingen sætning, Klaus.
Tante Josephine.
Det har I ikke betalt for.
Børn nu om stunder.
ER DER NOGEN, DER VED, I ER GÅET DEN HER VEJ?
Tante Josephine?
- Er du her? - Tante Jo?
Er du her?
Åh nej.
Vi kommer for sent.
- Hvad står der? - Det er et selvmordsbrev.
"Violet, Klaus og Sunny, når I læser det her, er mit liv omme."
"Mit hjerte er så koldt som iss, og livet er iudholdeligt..."
- Iudholdeligt? - Fortsæt.
"I ved ikke, hvor trist et liv en velhavene enke..."
- Der skal "d" i velhavende. - Læs nu bare videre.
"Eller hvad der har ført til denne desperate handlind."
- Det er med "g". - Hvorfor tjekker du stavefejl?
Hun elskede jo grammatik. Hvorfor laver hun alle de fejl?
Hvis du skulle til at springe ud ad vinduet, ville du også lave fejl.
"Det her er det bedste for mig."
"Jeg overlader jer til kaptajn Humbug, en venlig og retskaffen mand."
Det var det, han var ude på.
Han tvang hende til at skrive brevet og skubbede hende ud ad vinduet.
KODER
Det er ikke noget selvmordsbrev. Det er en besked.
Her skulle have stået et "c".
Her skulle det være et "u".
G YSER-GROTTEN
Helt over til Gysergrotten langt derovre.
- Hun er ikke død. Hun gemmer sig. - I Gysergrotten?
Sunny!
BRAND
Han undersøgte brande!
Klaus, vi må væk.
- Væk fra køleskabet! - Hvad?
Hvis det vælter, bliver du mast.
Det er da løgn!
Er det overstået?
Violet, du må hellere sætte håret op.
Violet... har du nogen idéer?
- Giv mig brandslukkeren. - Hvorfor det?
Fordi vi skal have ankeret derover.
- Hvad? - Hjælp mig nu bare.
På "tre" smadrer vi den bjælke.
Smadrer den?
- Det er den, der holder os oppe. - Netop.
- Er håret stramt nok bundet? - På "tre".
En.
To.
Tre.
Vent.
Vent, Sunny. Nu!
- Hvad gør vi nu? - Hun lever. Vi må gå til politiet.
Nej. De hører ikke efter. De hører aldrig efter.
Det er Olaf. Han holder aldrig op. Vi må selv finde hende.
Ohøj, børnlille! Det er kaptajn Humbug, jeres nye værge.
Bliv, hvor I er! Så kommer jeg og henter jer!
Har du læst bøger om at sejle?
Klaus havde læst præcis 15 bøger om sejlads og to om meteorologi.
Men et er teori.
Et andet praksis.
Intet kunne forberede dem på sejladsen til Gysergrotten -
- over en rasende og frådende sø.
Men da stormen løjede af, og søen lagde sig -
- kunne børnene ikke lade være med at føle et gran af stolthed.
En sjælden glæde i deres ellers så sørgelige liv.
TIL SALG
De havde klaret det, og hvis deres værge ikke kunne redde dem -
- måtte de redde deres værge.
Tante Josephine?
Er du herinde?
Tante Josephine!
Åh, børn. I klarede det!
I tydede sporene i mit brev.
- Hvor er vi glade for, du er uskadt. - Det var frygteligt.
Grev Olaf tvang mig til at skrive testamentet -
- og alle de fejl var ved at tage livet af mig.
- Har I varer med? - Varer?
- Vi har været gennem et uvejr! - Og hvad så?
Hvordan skal vi overleve her i grotten uden mad?
- I grotten? - Du er nødt til at komme med tilbage.
Du overdrog os til kaptajn Humbug. Kun du ved, det er løgn.
- Nej nej... Det er alt for farligt. - Hvad?!
Du er vores værge. Du skal beskytte os.
Jeg vil ikke tale mere om det.
- Hør her. Gysergrotten er til salg. - Og hvad så?
Så inden længe kommer folk og ser på den.
Og nogle af dem er ejendomsmæglere.
Tante Josephine, hvad betyder det?
- Hvor har du fundet det? - På Ikes værelse.
- Brandene. - Hvorfor undersøgte han brandene?
Det gjorde vi alle sammen. Onkel Monty, Ike og...
- Vores forældre. - De var vores ledere.
Børn, der er gode mennesker og onde mennesker i verden.
Dem, der påsætter brandene, og dem, der slukker dem.
- Hvem gør det? - Er det Olaf?
Jeg har sagt for meget. Jeres forældre vidste besked. Se, hvad der skete.
Vores forældre. Hvad sagde de?
Vi skulle aldrig have forladt grotten.
Vi kan godt nå at vende om. Så tager jeg chancen med mæglerne.
Tante Josephine! Hvad sagde vores forældre?
Vi skal dø.
- Hvad? - Det er blodiglerne!
Så er det vist godt, vi ikke har spist for nylig.
Du kan godt tro om igen.
Tante Josephine!
Der er en sprække i båden!
Hvad skal vi gøre?
Vi synker...
- Klaus, ro! - Det er ude med os!
Tante Josephine, det der hjælper ikke.
Der er en båd! Vi er her!
Men skønt blodiglerne var væmmelige -
- kom noget, der var meget mere væmmeligt, ud af tågen.
Halløj med jer.
Jeg har savnet jer.
I har vist brug for lidt hjælp.
Du får brug for hjælp, når vi kommer tilbage. Josephine fortæller det hele.
Og jeg ryger i fængsel, og I lever lykkeligt med en rar værge -
- og kan opfinde, læse og hvæsse jeres små abetænder.
Og modet sejrer. Og den onde verden bliver langsomt, men sikkert -
- et lykkeligt og frygteligt sted -
- og alle synger og danser og fniser som den mindste alf.
En lykkelig slutning. Var det dét, I havde tænkt jer?
For der er vist ingen, der vil tro på en død kvinde.
Lad hende være. Hun fortæller det hele.
Nej! Jeg siger ikke noget.
Du må ikke smide mig ned til iglerne. Du må få formuen. Du må få børnene.
Velkommen om bord. Du har den varme kartoffel.
Jeg rejser. Jeg farver håret og får nyt navn.
- Jamen hvad med os? - Stille, barn. De voksne snakker.
- Jeg behøver vel ikke slå dig ihjel? - Nej.
Men dit lille nummer i vinduet havde ikke været særlig tillidsvækkende.
Men...
Jeg kunne godt være barmhjertig.
Var ikke.
- Hvad? - Du sagde "havde ikke været".
Det er forkert. Du skulle have sagt "var ikke særlig tillidsvækkende".
Tak for irettesættelsen.
Nej nej! Tante Josephine!
- Du må ikke... - Spring!
Nå... Du kan godt se det for dig.
Tante Josephine.
Vi har gjort alt, hvad vi kan gøre.
Tag det helt roligt.
- Børnlille? Er det jer? - Mr. Poe!
- Vi er ved at... - Drukne!
Jeg har reddet ham! Jeg har reddet drengen fra blodiglerne!
Vig fra os, fingerformede bæster!
I får ikke lov til at fortære denne drengs hoved i dag.
Grev Olaf? Hvad laver De her?
Nu skal jeg... Grev Olaf. Hvad laver De her, mand?
Ja, jeg skulle ikke være kommet.
Men da jeg hørte, børnene var i fare, måtte jeg drage herud.
Også selv om jeg ikke er egnet til at være deres værge.
- Jeg tog tilsyneladende fejl. - Nej!
De har vist, at De er særdeles egnet til at være værge.
Og det ville være forkert, hvis jeg ikke overlod børnene til Dem omgående.
- Hvis det ikke var for Dem... - Stop!
Jeg kan ikke bære tanken om at miste mine små skatte.
Selv tanken om den kolossale arv -
- ville være en evindelig påmindelse om min sorg.
Det behøver De ikke tænke på.
De arver ikke Baudelaire-formuen, -
- hvis der sker noget med børnene. Hvad?
Med undtagelse af blodsbeslægtede og ægtefæller.
Er det rigtigt?
Mr. Poe... Har jeg fortalt Dem om vores nye stykke?
GREV OLAF Det forunderlige ægteskab
En anmelder!
- Deres kappe? - I skal ikke fedte for mig.
- Hvad vil han? Hvorfor er vi med? - Det her er en rekvisit.
Der står, at hvis man er gift, har man ret til hinandens penge.
Jamen han kan ikke få formuen ved at gifte sig med mig i et stykke.
Ikke det? Konspiratorer...
"Cæsar skal dø!"
Vielsen skal foretages af en ægte fredsdommer. Det står lige her.
Dommer Strauss, er du klar til din debut?
Jamen dog! Violet, hvor er du yndig!
Du er brud. Jeg er dommer. Hvem er brudgommen?
Strauss, stykket er virkeligt.
Ja!
Det skal være virkeligt. Derfor skal du være med.
Alle, jeg prøvede, manglede den rette... Hvad hedder det nu?
- Frisure? - Hånd?
Sandsynlighedspræg.
Husk nu, at du skal sige det præcis som til et rigtigt bryllup.
Der er talentspejdere, som søger en på din alder. Det er vind eller forsvind.
- Hvorfor sagde du det? - Følg hende ind til sminkerummet.
God fornøjelse. Brug sommerfuglene i maven.
Det er jo latterligt.
Violet er kun 14. Hun kan ikke blive gift.
Jo, med tilladelse fra sin værge. Og hvem er det? Nå ja.
Mig!
Slå det op, bogorm.
Så snart du siger "ja" og skriver under på vielsesattesten, -
- er du min smukke brud.
Du skal lave mad og gøre rent og massere mine knyster -
- og klippe mine tykke gule tånegle.
Ægteskabet er ingen dans på roser. Man skal arbejde for det.
Jeg siger aldrig "ja". Aldrig!
Det tror jeg nok, du gør...
...når du har kigget derop.
- Slip hende fri. - Med fornøjelse. Slip hende.
- Nej! - Stop.
Hvis du ikke siger "ja", -
- eller hvis der sker noget, som afbryder os -
- så siger jeg ét ord i den her, og så ryger ungen ned -
- med vugge og hele pibetøjet.
Hvor kan du gøre det? Hun er et lille barn!
Violet, Violet, Violet...
Du er 14 år gammel. Du burde vide, at du ikke kan få alt i verden.
Vil du have et lykkeligt liv? Tag over hovedet?
Et sted, der er dit, og alt det hejs?
Hvad så med, hvad jeg vil have?
Jeg vil have den kolossale formue.
Og alle undersøgelser af mig skal stoppe.
Og du skal hjælpe mig med at få det, jeg vil have...
...i aften.
Mit publikum venter.
Mine damer og herrer, vil De klaske næverne sammen -
- for "Det forunderlige ægteskab".
Du må ikke gennemføre det.
- Det er jeg nødt til. - Kom nu.
Der er altid noget. Altid noget.
Nej, ikke denne gang.
Kom så. Du skal på scenen.
Gå så, Klaus. Gå så!
Få lettet puklen, kamel. Du skal ind.
Sikke en dejlig dag at blive gift på.
Hvis blot den flotte greve var her hos sin brud.
Med sit hoved så fuldt af hår og heltemod -
- har greven ingen lige.
Hvad ville Violet gøre?
Der er altid noget. Altid.
Den tavse, skaldede bejler har stjålet brudens hengivenhed.
Ak! Gommen er en sjuft.
Og ikke nær så flot som greven.
Hvis blot et mirakel indtraf.
En måde, hvorpå den flotte greve kunne komme og redde...
Hvor bliver dette dog et uvidunderligt bryllup.
Men vent.
Hvad er det?
Det er greven i sin autogyro.
Jeg vidste ikke, de havde så mange penge.
Ja, det er mig. Jeg er kommet for at ægte min brud.
Og De, min herre, er blevet taget på sengen.
Lige en advarsel. Den næste scene kan være voldsom.
Væk, slambert!
Skaldede libertiner.
Tag den. Og den.
Må jeg få noget snor?
Lad brylluppet begynde.
Lad være med at kigge ned.
Tager du, -
- Grev Olaf, denne kvinde til din ægtehustru -
- i medgang og i modgang, til døden skiller jer ad?
Til døden... I allerhøjeste grad.
Tager du, Violet Baudelaire den her... Grev Olaf -
- til din ægtemand -
- i medgang og i modgang, til døden skiller jer ad?
Dommer Strauss, jeg...
Ja.
Hun har ikke fortjent ham.
- Synes du det? - Nej.
Nu mangler vi kun, at dette lykkelige par -
- underskriver vielsesattesten og så er ægteskabet...
Officielt... og lovligt gældende.
Sunny, hvor er nøglen? Nøglen til låsen.
Øjet.
Højre hånd, tak.
Børnlille, der er desværre sket noget meget tragisk.
Jeres forældre er omkommet i en brand, der har fortæret jeres hjem.
Den slags sker ikke uden videre.
Kom så i sving.
Bag dig!
Se, hvad jeg gjorde ved dit fine lille hjem.
Lad os afslutte det.
- Du, chef... - Hvad er der? Jeg har småtravlt.
- Vi har et problem. - Hvor er du?
Kig op!
- Og hermed slutter stykket! - Nej! Det var ikke noget stykke.
Grev Olaf ville myrde Sunny, hvis jeg ikke sagde ja.
I må høre på mig. Han er kun ude på at få fat i formuen.
Det er faktisk rigtigt nok.
Violet og jeg er i sandhed et lyksaligt ægtepar.
For vi blev gift ved en officiel ceremoni -
- med officielle løfter foran en ægte fredsdommer.
Hvad er det, jeg har gjort?
- Undskyld. Jeg vidste det ikke! - Første punkt på dagsordenen.
Få bortadopteret de to andre møgunger hver for sig -
- i verdens fjerne hjørner.
De børn er nævenyttige, når de er sammen.
- Mr. Poe... - Din nederdrægtige slyngel!
Anhold ham!
For hvad?
- For at være et grådigt uhyre. - Kom nu.
Er det nu mig, der er et uhyre? Er jeg uhyret?
Det er jer, der er nogle uhyrer.
Kom nu.
Børnene prøvede at fortælle det, men I hørte ikke efter.
Ingen hører efter, hvad børn siger.
- Kom nu. - Tror I, I er uskyldige?
I er medskyldige.
Og i attesten står, at det er mig, der har formuen nu!
Kom nu.
Og I kan ikke gøre noget ved det!
Hvad synes du? Var jeg for djævelsk? Lad mig nu høre.
Ægteskabet er ingen dans på roser.
Og en ting til. Du er en elendig skuespiller.
Så så. Lad os nu besinde os.
Hvis I gør noget ved mig, synker I bare ned på mit plan.
Og I foregår børnene med et rædsomt eksempel.
Skyldig!
Det glæder mig at fortælle, at Grev Olaf -
- blev fanget for utallige forbrydelser.
Og før han skulle afsone sin livstidsstraf -
- skulle Olaf gennemgå alt det, han havde udsat børnene for.
Åh nej.
Baudelaire-børnene havde sejret.
Det vil sige, at de havde afsløret en ond og talentløs brandstifter -
- og opklaret Baudelaire-brandens mysterium.
Hvis blot retfærdigheden var sket fyldest.
Grev Olaf forsvandt, efter at et skurkagtigt nævningeting -
- fik omstødt hans dom.
For Baudelaire-børnene var det uvist, hvad der ventede.
Men en ting vidste de, da de på ny satte sig ind i mr. Poes bil.
De var på vej videre.
Bare rolig, børnlille.
Myndighederne skal nok snart fange Grev Olaf.
Vi skal aldrig mere beskæftige os med det hæslige menneske.
Før vi tager af sted -
- kan vi måske lige nå et sidste stop.
"Violet, Klaus og Sunny." Det er stilet til os.
Se alle de poststempler.
Det har været i England -
- og Rom og Kenya og Island.
- Jeg ved ikke, hvor de her er fra. - Hvem er det fra?
Mor og far.
Det er brevet.
Brevet, som aldrig nåede frem.
"Kære børn, efter at vi har rejst til udlandet, har vi savnet jer."
"Visse hændelser har tvunget os til at forlænge vor rejse."
"En skønne dag skal I høre om de venner vi har fået, -"
"- og de farer, vi har stået over for."
"Til tider kan verden virke barsk og truende -"
"- men I må tro på, at der er meget mere godt end skidt i den."
"Man skal bare se godt nok efter."
"Og det, der kan virke som en række ulykkelige hændelser -"
"- kan være de første skridt på en rejse."
"Vi håber snart, vi kan holde jer i vores arme igen -"
"- men hvis brevet kommer os i forkøbet, -"
"- skal I vide, at vi elsker jer."
"Vi er stolte over at vide, at uanset hvad der sker -"
"- vil I tage jer af hinanden med kærlighed, mod -"
"- og uselviskhed, som I altid har gjort det."
"Og der er en ting, som I aldrig må glemme."
"Uanset hvor vi er, skal I vide, at så længe I har hinanden -"
"- har I en familie, og så er I hjemme."
"Jeres hengivne forældre."
Man kan række faklen videre på mange måder.
Men den mindst kendte og måske mest overraskende måde -
- er at videregive en kikkert.
Kære læser... Der er folk i denne verden som ikke kender til ulykke og sorg.
De søger trøst i muntre film om kvidrende fugle og fnisende alfer.
Der er folk, som ved, at der altid er et mysterium at opklare.
De søger trøst i at undersøge ting og nedfælde ethvert vigtigt bevis.
Men denne historie handler ikke om den slags mennesker.
Den handler om Baudelaire-børnene.
Og de ved, at der altid er noget.
Noget at opfinde, noget at læse -
- noget at bide i og noget at gøre -
- for at skabe sig et fristed, uanset hvor lille det er.
Og derfor kan jeg med glæde fortælle -
- at Baudelaire-børnene var meget heldige.
Slut
LEMONY SNICKET En Ulykke Kommer Sjældent Alene